![Samtlige får føle Wolverines vrede](https://image.drm24.no/296884.webp?imageId=296884&x=0.00&y=0.00&cropw=100.00&croph=100.00&width=960&height=644&format=jpg)
Energi-overdose
«Deadpool & Wolverine»: En film fullstappet av enkeltstående ekstremt underholdende sekvenser, som overøser oss til man kjenner utmattelsen sniker seg på.
FILM: Tiden der mektig Marvel
Studios virket ufeilbar og spyttet ut den ene hit-en etter den andre har definitivt
nådd sin kulminasjon, og er nå i senere tid havnet i fritt fall med den ene
miss etter den andre.
Filmene har gradvis blitt dårligere med late og gjentatte
plott, og som et resultat av det har inntektene falt faretruende. Stagnasjonen
er kritisk, og studioet har avsluttet mange nye prosjekter i desperasjon etter
å finne tilbake til sin vinnerformel.
Mye av fremtidene sies å ligge i hvilken
mottakelse “Deadpool & Wolverine” får blant fansen. Den har blitt hypet
over lang tid nå, og endelig skal de to populære antiheltene bære en felles
film sammen. Sånt gir rom for forventninger der mye ligger i potten.
Kan “Deadpool &
Wolverine” redde Marvel-universet, og snu den negative trenden? Hvis det er opp
til meg å vurdere, så vil jeg definitivt si NEI. Denne filmen er ingen messias,
det er altfor mye rot med en supertynn historie med altfor mange svakheter. Den
lener seg altfor mye på sine to karakterer det komiske samspillet, derav
Deadpools konstante referanser til tidligere filmer med en innside-humor som
tenderer mot en langsom overdose.
![Deadpool kikker opp før hans egen evne til å helbrede seg selv kommer til sin nytte](https://image.drm24.no/296888.webp?imageId=296888&x=0.00&y=0.00&cropw=100.00&croph=100.00&width=960&height=404&format=jpg)
Mye støy
Filmen er selvsagt ikke
uten visse humoristiske elementer med enkelte sekvenser av ypperste
underholdningsverdi. Dosene er derimot ineffektivt sortert. Man går tidlig lei.
Det blir for mye støy, og for lite substans, og gjentagende til det
kjedsommelige.
At Ryan Reynolds går
all-in i sin rolle som Deadpool er det ingen tvil om. Det samme kan man si om
Hugh Jackman og hans karakter Wolverine. En rolle han har hatt i nesten 25 år
nå, som han egentlig tok et verdig farvel med i den meget vellagede filmen “Logan”
(2017). Likevel følte han tiden var moden for et comeback. Nå skal det sies at
han har blitt forsøkt overtalt av Ryan Reynolds i tidligere
"Deadpool" -filmer, og til stadig på sosiale medier. Til slutt klarte
vel ikke Jackman å motstå, sammen med antagelig en meget anseelig sum av
dollars.
Nå spiller han en
alternativ versjon av Wolverine hentet i en alternativ tidslinje. For vår
tidslinje er i ferd med å kollapse, ettersom en viktig person som sørger for
stabilitet for denne tidslinjen er død. Dette forårsaker nemlig en
nedsmeltning av systemet, som deretter sakte vil gå i oppløsning og slutte å
eksistere. Det høres like idiotisk som det oppleves, all den tid vi lever i en
verden hvor ingen er udødelige.
![Filmens fremste antagonist spilles av Emma Corrin, sist sett som Prinsesse Diana i tv-serien “The Crown](https://image.drm24.no/296890.webp?imageId=296890&x=0.00&y=0.00&cropw=100.00&croph=100.00&width=960&height=644&format=jpg)
Uhøytidelig voldsorgie
Historien har brukt
hele fem manusforfattere til å komme opp med plottet. Et plott som foruten
tidslinjen handler om en deprimert Wade Wilson, også kjent som Deadpool, som
sørger over tapet av sine nære venner. Han blir så motvillig bortført til en
annen kosmisk verden av Mr. Paradox (Matthew Macfadyen), som kan formidle at
han trenger hans hjelp med å stabilisere de allerede nevnte tidslinjene. Da
trenger de også hjelp fra en alternativ og relativt motvillig Wolverine.
Filmen
ruller så videre hvor de fort strander i en slags tidslinjenes skjærsild som
blir styrt av den mektige Cassandra Nova (Emma Corrin). Her trenger de hjelp av
gamle kjente og glemte helter for å komme tilbake til den sanne virkeligheten. Enkelte steder virker
det også som om de finner opp historien underveis.
Det er ganske så
meningsløst og selvmotsigende, noe også hovedpersonen “Deadpool” gjentagende
bryter den fjerde veggen og henvender seg mot publikum og kommenterer. Til
tider virker det som alle fem manusforfattere bidro med hver sin historie, der
de så har sydd sammen de beste ideene til en rotete usammenhengende historie.
At ting ikke alltid gir mening er ikke så nøye, all den tid vi kan døyve
fornuften med endeløse gags og one-linere.
Filmen er forøvrig
stappet full av cameos, hvor tidligere kjente dukker opp i mer eller mindre
viktige roller. Det er også forholdsvis mye sentimentalitet og selvmedlidenhet,
spesielt fra de to hovedpersonene til å være en film av denne typen. En uhøytidelig
voldsorgie.
![Wolverines kjente klør klar for litt lemlestelse](https://image.drm24.no/296892.webp?imageId=296892&x=0.00&y=0.00&cropw=100.00&croph=100.00&width=960&height=404&format=jpg)
Ingen begrensninger
Shawn Levy, er en meget
produktiv regissør, som har noen solide (“Free Guy”, “Real Steal”), noen
middelmådige (“Natt på museet” - triologien, “The Adam Project”) og noen helt
forferdelige filmer (“Den Rosa Panteren” (2006), “Dusinet fullt”) på sin mangfoldige
portefølje. Han har ingen egenartet stil, men en ganske så generisk stil. Det
er likevel solid, og oversiktlig utført. Men her faller han litt for Reynolds
sjarm, og klarer ikke helt å begrense seg.
Lydbildet er høyt, og
støyende med masser av splatterelementer. Det er mye bruk av popmusikk fra
ulike tidsperioder, hvor spesielt Madonnas “Like a Virgin” utpreger seg.
Skuespillet er muntert, der skuespillerne ser ut til å trives med sine
karakterer. Filmen antagonist, Cassandra Nova, føles som en karakter de kunne
brukt mye mer. Hun forsvinner fort i mengden av de nærmest uendelige mengder
med cameoer.
![Wade Wilson sammen sin dysfunksjonelle gruppe venner fra en annen tid](https://image.drm24.no/296894.webp?imageId=296894&x=0.00&y=0.00&cropw=100.00&croph=100.00&width=960&height=404&format=jpg)
For de innvidde
Resultatet er en to
timers actionkomedie, med masser av
underholdende scener, satt sammen til et rørete sammensurium av dramaturgiske
snarveier som ikke alltid gir mening. Har du ikke sett eller lest tidligere
filmer og tegneserier, mister du fort mye av forbindelsen, da mesteparten av
humoren er basert på tidligere referanser.
Det skal sies at enkeltstående
scener er ekstremt underholdende, men helheten faller fort sammen. Du blir
konstant bombardert av vittige ingredienser som ikke klarer å dosere de riktige
målene, som gjør opplevelsen til slutt ganske så utmattende og trøttsom. I
stedet for en filmatisk høy følelse, ender det opp med energisk overdose.